Yoshi!
Yoshi, kom hit, min... Kom.
Yoshi.
Kom och ät. Kom och ät.
Yoshi, kom.
Här.
JAKT PÅGÅR
Hit. Hit.
Kom igen, Yoshi.
Kom hit!
Yoshi!
Vad är det här för pöl?
Var kommer vattnet ifrån?
Det är ju överallt.
Yoshi! Yoshi, jag är här!
Yoshi!
Var är han?
Yoshi!
Jäkla hund.
Yoshi!
Var är jag nu?
Fan!
Ingen täckning.
Tjänst...
Ingen tjänst.
Det är inte sant!
Jag är vilse!
Helvete.
Å, helvete.
Men var fan är jag?
Fan...
Det är inte sant!
Helvete!
Det är inte sant.
Var är jag?
Fan. Fan! Tjugo i åtta.
Det är inte sant.
Hon är 1.53...
Jag är körd.
Vad är det här?
Fan! Mitt gevär.
Var är det?
Mitt gevär!
Jag la det ju där.
Mitt gevär.
Det var där.
De har tagit det.
Är det nån här?
Hallå? Fan!
Nån har tagit mitt gevär!
Helvete!
Nån har tagit mitt gevär!
Mitt gevär!
Fan!
Är det nån här? Fan.
Vart går den här?
Helvete! Är det nån här?
Men för fan...
Vad är det här?
Hallå?
Hallå?!
Hallå, vem är det?
Vem är det?
Hallå, svara! Jag är vilse.
Jag har gått vilse i skogen. Hör ni mig?
Jag är i Bréjean-skogen och hittar inte tillbaka.
Jag har gått vilse. Min hund har också gått vilse.
Och nån har stulit mitt gevär. Hör ni det? Stulit!
Jag parkerade efter Fourche des Roussins, på Route du lapin.
Hallå?
Helvete.
Helvete, det är inte sant. Det är inte sant, helvete, fan! Jävla skit!
Så där.
Det blir bra.
Där är det ju en stig.
Herregud!
Vad fan är det här?
Det är skorpioner.
Ingen säger sanningen. Ingen.
Man tiger om det man inte kan säga.
Vem kan ärligt säga att de säger sanningen?
Skitsamma, det är inte värt det.
Är det nån där?
Hör ni mig?
Det är fan otroligt!
Hör ni mig?
Det är fan inte sant!
Korkat!
Fan, det är omöjligt.
Jag kan inte ta mig ner här.
Fan!
Jag känner inte till den här skogen.
- Mår ni bra? - Nej.
Vad är det för fel?
Jag är vilse sen igår. Jag har sovit i skogen.
Seriöst?
Var är vi?
I skogen.
Jag vet det... Men var, exakt?
I skogen.
Jag har inte druckit nåt sen igår...
Det är sant.
Tack.
Var är utgången?
Vilken utgång?
För att komma ut härifrån. Vet du hur man kommer härifrån?
Vi känner inte varann, men ni säger ändå "du".
Nej...
Jo.
Jag säger "ni".
Kan ni hjälpa mig att resa mig?
Nej, det kan jag inte.
Jag råkade ut för en olycka och har stift i handlederna. Jag kan inte bära nåt.
- De är här innanför. - Jag ser inget.
Var ni med om en olycka?
Ja, jag låg i koma i tre veckor, jag svävade mellan liv och död.
Ni hade tur.
Inte direkt.
- Har ni en telefon? - Batteriet är slut.
- Har ni nån täckning? - Jag vet inte, batteriet är slut.
Var är vi?
Hur kommer man till Fourche des Roussins? Jag känner inte igen mig.
- Vad är Fourche des Roussins? - Där vi är. Ingången till skogen.
Där parkerade jag bilen. Route du lapin.
Det känner jag inte till.
Ni, var kommer ni ifrån?
Jag vet. Men var kommer ni ifrån?
- Vägen. - Vilken väg?
Där borta.
Är vägen långt bort?
Är det i den riktningen?
- Kan ni visa mig vägen? - Jag har ett möte.
I skogen?
- Hur länge har du gått? - Jag måste gå.
- Vart ska ni? - Mot klipporna.
Vad är det? Klipporna?
Jag är vilse sen igår morse.
Jag har tappat bort min hund. Nån har stulit mitt gevär!
Jag sov i en grotta, och på morgonen hade nån tagit mitt gevär.
Nähä?
Jag har inte ätit eller druckit sen igår kväll. Har ni nåt att äta?
Ingenting.
Hörde ni skriket nyss?
- Vilket skrik? - Ett vrål.
Nej...
Jag klev nästan på en massa skorpioner.
- Skorpioner i skogen? - Minst 20 stycken.
Svarta.
- Ja. - Har ni druckit?
Nej. Jag har inte druckit. Jag har inget att dricka.
Lämna mig inte här. Visa hur jag tar mig till vägen.
- Vägen. - Det kan jag inte.
Är ni helt ensam?
Ja.
Visa mig till vägen. Vilken som helst. Jag är trött på det här.
Han var redan ett halvår när jag fick honom.
De brukar vara yngre, men det var han som valde mig.
Hundar har samma känsloliv som människor. Vi liknar varann.
Hundar blir också kära.
När han var två år var Yoshi kär i Diane.
En enögd schäfer.
- Vad är det för ras på er hund? - En setter.
- Har ni dödat vildsvin? Och hjortar? - Ja.
- Och en ko? - Nej. Man jagar inte ko.
Jag dödade en ko en gång.
Med kniv.
Varför gjorde ni det?
Vi var fulla.
Vi hade en kniv var och högg minst hundra gånger, hon stod upp ändå.
De är stadiga. Som tjurar.
En kompis satte kniven i ögonen på henne. Rakt in.
Då vek sig frambenen. Rumpan stod upp, det var kul.
Många slaktas varje dag, ingen bryr sig.
Det är inte samma sak.
Ni dödar väl hindar? Hindar är jättefina. Finare än kor.
- Det spelar väl ingen roll. - Jo, det gör det.
Nej, det spelar ingen roll.
Vänta. Vänta!
- Vänta. Sakta ner! - Vi måste skynda oss.
- Jag kan inte. Du måste vänta. - Säg inte "du" till mig!
Jag hänger inte med, jag har för ont i knät. Sakta ner!
Gå rakt fram, sen tar ni vägen till höger.
Nej! Jag gav dig 20 euro!
Vänta på mig, lämna mig inte! Fan också.
Fan. Fan!
Det var kanske för att jag köpte för många tallrikar...
Det är det enda jag har kvar av henne.
Det var jag som gav dem till henne.
Jag köpte tallrikar, jag är ansvarig.
Det var inte jag!
Jag köpte... Jag kanske köpte för många tallrikar.
Sex gånger sju...
Sex gånger sju, det blir...
Sex... sex gånger...
Sex gånger sju, det blir 56.
Sex gånger... 42.
Sex månader... Sex gånger sju.
Nej, inte 36. Sex gånger sju, otroligt! Sex gånger sju, 42.
42... delat med tolv blir...
Det blir... tre komma fem.
Å fan... Det blir sex månader för en hund...
Det blir tre och en halv timme för en människa.
Vad är det här?
Dumma jävel!
Det är inte ens träd. Det är fuskträd.
Det här är ingen skog.
Det är inte ens träd.
Varför är det så mycket klippor här?
Om jag inte hade så ont i benen hade jag trott att jag var död.
Jag drömmer. Det är inte det.
Det är inte det.
Var fan har jag lagt telefonen?
Yoshi? Yoshi, Yoshi, kom!
Kom, Yoshi.
Vad är det för nåt?
Yoshi?
Det räcker!
Vad gör ni här?
Vad fan är det här? Vem är ni?
Varför är ni naken?
Var kommer ni ifrån?
Är det ett skämt? Driver ni med mig, va?
Mår ni bra?
Hör ni mig?
Mår ni bra?
Vad är det med er? Vad har hänt?
Jag har varit vilse i nästan två dagar.
Det här blir andra natten jag tillbringar i skogen.
Jag stötte på en ung kille, men han stack.
Han sa åt mig att följa stigen och sen ta höger. Men stigen tog slut.
Jag har ont överallt, jag har tappat bort min hund och mitt gevär.
Telefonen har ingen täckning, vi sitter i skiten.
Vi sitter verkligen i skiten.
Jag fick mina patroner att explodera för att göra oväsen.
Men det var inte till nån nytta.
Har det hänt er nåt? Ni kan berätta för mig.
Var det ni som skrek tidigare?
Skriken, var det ni? Var det ni?
Det var nog ni.
Attackerade han er? Killen, var det han? Tillsammans med de andra?
Tog han era kläder, var det han?
Är det så? Attackerades ni av ungdomarna?
Jag träffade en. Han fick 20 euro för att ta mig till vägen.
Han såg ut att ha druckit, och sa att han hade huggit ihjäl en ko med sina vänner.
De är kapabla till vad som helst.
Jag oroar mig för skorpionerna. Jag vet inte vad de gör i skogen.
Jag vet att de finns i vissa områden. Men här... jag förstår inte.
Jag är här, oroa er inte.
Vi stöttar varann.
Mår ni bättre?
Fryser ni inte?
Jag ska inte trakassera er. Ni har säkert goda skäl till att inte prata.
Särskilt om ni har blivit sexuellt angripen. Det förstår jag.
Inga problem. Sitt i värmen nära brasan.
Jag lägger mig ner bredvid er. Då har vi sällskap av varann.
Imorgon hittar vi vägen igen.
Vi kan inte gå i cirklar hela tiden.
Vi stötte på varann, så vi kommer att möta andra.
- Det måste vi. Helt säkert. - Det finns ingen plats.
Vad?
Plats? Hur då?
Plats till vad då?
Säg nåt mer, så att jag vet att jag inte drömde.
Snälla.
- Det finns ingen plats. - För vad då?
- Att stoppa in två kukar. - Vad?
För att stoppa in två kukar.
Våldtog de er, va?
Jag kände på mig att han var skruvad. Jag kände det på mig.
Hur många var de?
Han kan inte ha gjort det själv. Han var klen, han.
De måste ha varit flera. De som högg ihjäl en ko med kniv.
Men för fan!
Det är ju otroligt.
Om vi stöter på honom igen ska jag säga ett par ord, jag ska spöa honom.
Jag ska spöa honom ordentligt.
Jag ska ge honom nya ärr, men inte på handleden. Det lovar jag.
Jag ska mosa honom. Jävla svin.
Man måste hålla käft.
Jag kan inte ljuga för mig själv.
Jag ljög till och med för min hund.
Jag vet att det är omöjligt att dö i en skog.
Ingen går vilse i skogen och dör.
Det är så dumt, det finns ju inte.
Eller så måste man vara en idiot. Jag är ingen idiot.
Jag är 67 bast.
Jag har lyckats med mycket i livet.
Ja, jag har gjort dumheter också.
En hel del.
Jag har hjälpt folk. Jag har övervakat många byggen.
Byggnader har byggts tack vare mig.
Byggnader som fortfarande står, som inte rasar än på ett tag.
Jag specialiserade mig på tonat glas.
Ja, jag har gjort massor av fasader.
Massor.
Jag tror fortfarande att vi klarar oss, jag ska ta oss härifrån.
En skilsmässa är inte lösningen.
Jag kommer aldrig över den.
Det är inte själva separationen.
Det är inte så roligt, men det är inte det.
Det är att vara i min ålder och inse att man är ensam.
Man har ingen att sova bredvid.
Nån som håller en i handen...
...och hjälper en att överkomma rädslan att åldras.
Det är det stora problemet. Att åldras helt ensam.
Då så...
Jag gick där i mörkret och trevade mig fram.
Jag hittade till slut lyset.
Då insåg jag att jag var på en stor fest.
Det var massor av folk.
Visst ja, det glömde jag att säga.
Framför huset stod ni, naken.
Ni höll en enorm ballong i famnen.
Jag var alltså på den här festen...
Där fanns en jättebassäng. Och ni var i den, med ballongen.
Jag hoppade i bassängen.
Sen är det som om jag inte existerade.
Och vattnet var alldeles lila.
Det var en märklig dröm.
Nej, men. Titta här.
Här går en annan stig.
Hon är 14.21.
Det är inte möjligt.
Här var skorpionerna.
Igår var jag där borta.
Helvete!
Jag tror att chocken var så stor att ni inte kan prata längre.
Jag frågar er inget.
Om ni kan svara med ja eller nej skulle det hjälpa.
Ni pratade med mig igår.
Så...
...ni kan göra det idag.
Ni kan börja om.
Ni måste börja prata nån gång.
Ni kan inte förbli stum.
Det är bra.
Har ni sett hur jag ser ut?
Jag väger 120 kilo. Jag måste äta, annars rasar jag ihop.
Jag åt en larv, det var inte så illa.
Jag kan knappt stå upp. Huvudet snurrar.
Jag har ont i benen, magen, huvudet.
Jag har ont i fötterna, knäna, nåt så helvetiskt.
Å nej. Fan.
Känner ni igen er?
Har ni gått här tidigare?
Vill ni fortsätta hitåt?
Inga problem. Inga problem.
Vi går dit ni vill. Jag gick här igår morse.
Jag har gått i cirklar i tre dagar. Samma plats återkommer, i evighet.
Utan utväg.
Det är som i nån jävla bubbla. Det är en stängd skog.
Stängd.
Jag är säker på att min hund är död.
Om han fick korn på ett vildsvin är det kört.
Jag tror att han dödades av ett vildsvin.
Han är borta. Jag får aldrig se honom igen.
Jag får aldrig mer se min hund. Fasen.
Han var inte gammal.
Klockan måste vara fyra.
Säg nåt, för fan.
Ursäkta.
- God dag. - Vänta.
Vänta! Vart ska ni?
Ditåt.
- Mot utgången? - Vilken utgång? Parkeringen?
- Är vi nära utgången? - Parkeringen är vid slutet av stigen.
Där? Vid slutet av stigen?
Hur långt?
Mår ni inte bra?
Nej...
Nej.
Hur långt är det till parkeringen?
Guy!
- Vill ni inte åka till sjukhuset hellre? - Nej.
Fourche des Roussins blir bra.
Jag måste hämta min bil vid Route du lapin.
- Er fru ser inte ut att må bra. - Nej.
Nej, ingen av oss mår bra. Men vi klarar oss.
Nu är vi räddade.
Kom.
Det ordnar sig.
Ni måste äta.
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.
Översättning: Tilda Appelberg